www.titlovi.com
Beograd, osamdesetih godina. Grad sa skoro dva miliona stanovnika,
nekoliko stotina hiljada automobila, desetak muzeja,
dve radio stanice, jednim televizijskim centrom
i jednim velikim fudbalskim klubom. Glavni grad.
Njegovi stanovnici godinama izgaraju u želji da taj njihov grad postane metropola.
U trenutku kada počinje naša priča veliki su izgledi da Beograd to i postane.
Možda se pitate šta je to što čini jedan grad istinskom metropolom.
Da li su to saobraćajne gužve? Ili mamutska nova naselja?
Ili je to izgradnja ultra moderne podzemne železnice?
Mnogi smatraju da jedan grad čini metropolom broj stanovnika.
Beograd je odavno milionski grad.
Drugi opet ističu značaj geografskog položaja.
Beograd vekovima predstavlja most između kultura istoka i zapada.
Ipak, jednu metropolu možda najtačnije određuje hronika zločina.
Uzalud široki bulevari, uzalud saobraćajne gužve i metroi.
Ako u jednom gradu nema manijaka, taj grad nije metropola.
Ovo je priča o neobičnim događajima koji su Beograd stavili
rame uz rame sa Nju Jorkom, Londonom, Parizom.
Sve je počelo naizgled bezazleno i pomalo veselo.
Držte ga!
Na beogradskim grobljima pojavili su se egzibicionisti,
koji su presretali ucviljene gospođe.
Na Kalemegdanu se razmnožavala autentična beogradska sorta voajera.
Građani su ih prozvali rašomonci po poznatom filmu Akira Kurosawe,
u kome jedan od glumaca viri iz grmlja.
Opet rašomonci.
Bilo je i ozbiljnijih slučajeva.
Jedan Poljak je opljačkao kasu Narodnog pozorišta
i odneo 65 miliona, istina starih dinara.
To je izazvalo lanac sličnih, manje, više, neuspelih pokušaja.
Ovo je pljačka.
POŠTA BEOGRAD
Dvojici lopova su čak vatrogasci pomogli da pobegnu.
A onda se pojavio beogradski fantom.
Ali on nije junak naše priče, mada je zadivio Beograđane
svojim vratolomnim vožnjama u ukradenom belom Poršeu
kojim je iz noći u noć prkosio nemoćnoj Miliciji.
Liftadžija znači jedan korak napred u razvoju Beograda ka metropoli.
Otkopčaj mi šlic. - Ne.
Procenjuje se da je napastovao oko tri stotine Beograđanki
sačekujući ih isključivo po liftovima.
Tu je i tragikomični Pavle Šiljak, koji je ručno napravljenim pištoljem
pucao na prolaznike u krznenim ogrtačima.
Tu su i razna silovanja, ubistva iz osvete, ljubomore
i sličnih banalnih motiva, kao i mnoge sitnije i krupnije pljačke.
Ali sve to ne bi bilo dovoljno da Beogradu pribavi status metropole.
Za to je bio potreban kralj svih zločinaca,
davitelj.
Ne volite karanfile. Eto vam sad.
Ko ne voli karanfile, ne treba ni da živi.
Zvao se je Pera Mitić. Imao je 48 godina,
120 kilograma i visinu od 190 cantimetara.
Nikada se nije oženio. Ovo je bila njegova treća žrtva.
Ti dam, ti dam, ti dam Ti dam, ti dam, ti dam
Hajde.
Gde su ti karanfili? Sigurno si ih negde prosuo.
Sve sam ih prodao. - Gde su ti pare? - Evo.
Bilo je 120 karanfila.
Opet si išao u poslastičarnicu.
Ti mama nikad nisi zadovoljna. Jel si ti prodala nekad 120 karanfila za jedan dan?
Šta? Dižeš glas na roditeljicu svoju?
To mi je zahvalnost što sam te vodila na more? Dodaj mi prut!
Nemoj mama, molim te.
Ili prut ili ćemo da te zatvorim u cisternu. - Ne, samo to ne.
Kako ćeš poštivati bližnjega svoga ako nećeš mater svoju?
Klekni na ljuske, nevaljalče!
Dobro, mama, samo nemoj da vičeš. Od toga me boli glava.
Kako da te ne boli glava, kad si letos po petnaest sati ležao na sunce!
Majčine grdnje zbog kasnog dolaska kući vraćale su Peru u normalno stanje,
ali ga je uvek iznova mučilo to što se nije sećao prethodnih događaja.
KAKO JE PERA POČEO DA DAVI (flešbek)
Svoju prvu žrtvu Pera je zadavio samo nekoliko noći ranije.
Te sudbonosne večeri prodavao je karanfile po beogradskim kafanama.
Ali u vreme kada se naša priča događa, karanfili više nisu bili u modi.
Devojke su ponekad sprečavale mladiće da kupe od Pere cveće,
zbog čega je on često donosio kući manje novca,
i morao da trpi strašne majčine grdnje.
Daj, pet komada, sinko. - Najlepše zahvaljujem, cenjena gospođo.
Hvala lepo.
Izvolite, divni crveni karanfili, pedeset dinara komad. Izvolite.
Imaš ruže? Meni karanfili smrde. - Ne držimo.
Izvolite, divni crveni karanfili.
Gospodine, izvolite, za gospođicu.
Hoćeš jedan? -Nemoj da me zezaš. - Uzmite, jako su sveži.
Danas uzbrani. Vidite kako su crveni. Kao krv.
Nemojte o cveću i krvi zajedno. Ajde, daj pet komada.
Neću! Mrzim cveće.
Muškarci misle da njime mogu sve rešiti.
Ali, cveće ulepšava život. Ja ne tražim novac. Ovo je moj poklon.
Ostavite me na miru čoveče.
Rekla sam vam da neću cveće, pogotovo ne karanfile!
Neke devojke su išle tako daleko da nisu htele čak ni na poklon od Pere da prime karanfile.
Takve je on odlučio da kazni.
I vi ste mi deca cveća.
Još uvek nije znao kako će to učiniti, ali je osećao neodoljivu potrebu
da utuvi tim devojkama u glavu kako su karanfili divno cveće
koje svi moraju voleti.
Da spavam kod tebe? - Nisam raspoložena večeras.
Ćao.
Loša karma.
Izvolite, sedite gospođo. - Samo ti sedi, matori.
Perin veliki problem bio je strahovit umor.
Ej, debeli, ej!
Zadnja stanica!
Izvinite.
Zbog silnog hodanja od kafane do kafane jedva je stajao na nogama.
Šta ti je? Šta se uzbuđuješ zbog jednog gubavog cvećara?
Siđi dole, pokaži mu da se ne plašiš.
Opet si prosuo karanfile! - Ne.
Evo ti - Ne. - Za svaki karanfil po jednu! - Ne.
Ma šta vi hoćete? - Ne. - Zašto me pratite? - Ne, ne.
Odlazite ili ću zvati miliciju! - Ne.
I tako je, zahvaljujući jednoj isuviše hrabroj nadobudnoj devojci
Pera Mitić postao zločinac.
Svoju drugu žrtvu Pera je zadavio već sledeće večeri.
Prethodno je svratio u omiljenu poslastičarnicu da se najede krempita.
Dobro veče, gospođice Dobrila. - Dobro veče, čika Pero.
Trebalo bi češće da menjate vodu, gospođice Dobrila.
Vidite kako su uveli. Karanfili su jako osetljivo cveće.
A šta ste se vi danas tako uredili čika Pero, kao da idete na neki bal?
U operu.
Nikad nisam bila u operi.
Nećete valjda svo to cveće tamo da prodajete?
Ljudi koji vole operu, kupuju i cveće. Zato i ja volim operu.
Bravo! Bravo!
Bravo!
Ujutro u 5:20 čeka beli mercedes pred hotelom.
Buđenje naručeno u 4:20. Karta je u pasošu.
Na aerodromu sačekaće dva čoveka da se pobrinu o garderobi.
U Milanu na aerodromu.
Sto puta sam rekla da mi se ne unose karanfili u garderobu!
Mrzim njihov smrad!
Šta vi hoćete?
Opet karanfili! Ma marš napolje!
KAKO JE PERA POČEO DA DAVI (kraj flešbeka)
Jedno ubistvo može biti i slučajno delo nekog pacera.
Sa drugim ubistvom Pera Mitić, obični prodavač karanfila najavio je mogućnost
da Beograd konačno dobije pravog davitelja i tako postane metropola.
Marš na spavanje, barabo! Smucaš se po celu noć okolo,
namesto da si za to vreme celo evanđelje naučio napamet.
Ti više voliš da ždereš krempite!
Ali vratimo se ponovo trećem ubistvu, jer tek ono je nateralo javnost da se zapita:
Da li je tačno da se ponovio autentični beogradski davitelj?
Ne! To su sve glasine, ne treba dizati paniku. Nemojte uznemiravati javnost.
Poštovani gledaoci, ne treba dizati paniku.
Nema nikakvih indicija da je po sredi slučaj nekakvog davitelja.
Ali znam, ali zar vam se ne čini malo neuobičajenim to što je samo
u poslednjih nekoliko dana ubijeno i to
tri osobe, i sve tri osobe ženskog pola? - Molim vas, ostavite policiju da radi na miru.
Ma čekajte... - Gasi kameru. Jovanoviću!
Oduzmi kameru! - Razlaz!
Gasi kameru!
Čekaj, čekaj, stani! - Razlaz! Razlaz!
Prizor zadavljene devojke uznemirio je građane prestonice,
a naročito usamljenog mladića Spiridona Kopicla,
talentovanog, ali još nedokazanog rok muzičara.
Špiro, šta ti je? - Zagrcnuo se.
Šljamovi, Špirice. - Ne tako. Ovako, bre.
Dobrice! - Sine! Sine? Uh, izgleda da sam preterao.
Brzo, živo disanje.
Usta na usta.
Spiridon je bio izuzetno stidljiv mladić.
Možda je tome doprinela njegova neobična porodična situacija.
Posle smrti Spiridonove majke Marije Kopicl, otac,
ugledni psihijatar i sudski veštak,
oženio se lepom medicinskom sestrom Natalijom.
Zbog svega toga mladi Spiridon je mrzeo lepe žene.
Živ je! Špirica je živ!
Špiro! Ej, Špiro, šta ti je? Špiro, jesi li poludeo? Špiro!
Špiro!
Mali je pod šokom. - Davitelj. On mi je naredio.
Tata, ja sam u telepatskoj vezi sa daviteljem. Da li je to moguće?
Ako voliš, Karmen,
kao što volim te ja,
bodri me, sad u borbi,
biću ja ponos tvoj.
Tvoja ljubav
daje snage.
Dobro znaš, Eskamilo,
koliko te volim fino.
Nisam, nisam mogla znati,
kolko moje srce pati.
Mama, mama, peče, nemoj po očima. Mama.
Ala je lepo pevala ovu ariju pokojna Pospišilovićka.
E, mama, ali i tata dok je bio živ, pevao je s tobom?
Pa sigurno, svakog petka smo te kupali i zajedno smo pevali.
Ja te volim
silno volim.
O, mama,
a zašto su mene deca zadirkivala da ti ne znaš ko je meni tata?
Isuse! Koja đukela ti to rekla?
Jovica, Gilja, Mirko, Zorica.
Ćuti, nesrećni sine!
Ovim svojim rukama bih ih zadavila, samo da mi padnu šaka.
*bejbi, bejbi, želim da te davim
*želim da te davim
Dosta tog divljanja, bre! Malo opuštenije.
Ti bi stvarno da izigravaš nekog buntovnika. - Zar ti misliš da si mnogo pametan, dečko?
Mislim, mislim. - Ej, prijatelju, dosta prpisanja. Ajde idemo da sviramo, ajde.
Neću da sviramo dok ne znamo šta sviramo.
Imam ovde savršeni medijski projekat, a ti izigravaš divljaka.
Multimedijalni, a?
Uvek sam vas sa naočalama mnogo voleo. - Jebi ga, treba da smisliš još neke reči
i da se više da uživiš u beogradskog davitelja.
I zaista, tražeći reči za novu pesmu, Spiridon je lutao gradom zamišljajući kako davi žene.
*ova devojka je najlepša, *ova devojka na koju stalno mislim
*ova devojka je jedina, *koju volim
*jednom sretneš takvu devojku
*nemoj propustiti priliku
*dodirni je po ramenu *i reci joj tad
*bejbi, bejbi, zatvori oči sada
*bejbi, bejbi, zatvori svoje oči
*bejbi, bejbi, zatvori oči sada *sledi poljubac
*celi život nju je tražio
*celi život nju je čekao
*sad joj steže ruke oko vrata *i šapuće joj
*bejbi, bejbi, zatvori oči sada
*bejbi, bejbi
*bejbi, bejbi, zatvori oči sada *sledi poljubac
Ostavite malo da čujem pesmu do kraja, molim vas.
Pa otkad vi volite rok muziku, čika Pero? Vi ste oduvek bili ljubitelj opere.
Čovek se uči dok je živ, gospođo Dobrila. Pa, eto i ja.
*njeno telo sada mirno je, *njene usne više ništa neće reći,
*on je drži svu u rukama, *sva je njegova
Pa gde ste baš našli ovu pesmu da se učite?
Pa meni je sve ovo bolesno, skroz na skroz.
A vidite, meni su ti mladi ljudi jako interesantni.
Pa hajte molim vas, pa oni pevaju tu o nekom manijaku što davi žene
ko da im on je neki idol, junak, šta li im je. - Nemojte tako, gospođice Dobrila.
Otkud mi znamo kakav je to čovek. Evo vidite, ja sam baš nešto razmišljao.
Zašto bi neko tek tako ubijao sve te sirote devojke?
Mora da postoji neki razlog. - Koji razlog? Pa to je običan ludak!
Šta ste navalili, lud čovek, lud čovek? Ko da smo mi sasvim normalni.
NEKOLIKO SATI KASNIJE U DRUGOM KRAJU GRADA
Videla sam ga! To je davitelj! Milicija! Milicija! Davitelj!
Gospodine, ko će meni da plati moje izgubljeno vreme?
Imam ja dovoljno posla i kod svoje kuće.
Sedim ovde i dangubim čekajući da mi se neko obrati.
Drugarice Mojsilović, ja sam inspektor Ognjen Strahinjić.
Nadam se da ćete nam biti od pomoći. - Ja i želim da pomognem.
Samo, izgleda ovde nikome nije stalo zato što sam ja videla davitelja.
A, jeste li ga dobro videli? - Ne bila ja Mica Mojsilović, ako ga nisam dobro videla.
A, sigurni ste da bi ga prepoznali? - Apsolutno.
Naši ljudi su priveli dvadesetak sumnjivih tipova koje su našli u blizini mesta zločina.
Vaš zadatak je da ih sve dobro pogledate.
Ako ste apsolutno sigurni da je među njima čovek koga ste videli,
daćete mi tajni znak klimanjem glave.
A šta ako on mene vidi? - To je isključeno.
Oni su zaslepljeni reflektorima, a ja sam uz vas.
I? Ko će to meni da plati? - Drugarice Mojsilović, to je vaša građanska dužnost.
Jelda? A vi za to primate platu. Ajde nemoj da zajebavaš. Pa nisam ja od juče.
Dobro drugarice, pristajete vi na saradnju ili ne? - Nema ništa bez love.
Pet konja na sunce, pa da pređemo na poso.
Pocepan.
Jel sad u redu? - U redu, šibaj, Strahinjiću bane.
Vaše girice, druže inspektore. - Hvala.
Uvedite prvu grupu!
Gde nađoste ovog grbavog?
Koga će taj da zadavi? Pojma nemate.
Ako nam je sva milicija takva, onaj bi da ga ja nisam videla zadavio pola Beograda,
Molim vas, ponašajte se diskretno, to je u vašem interesu.
Sledeći.
Ma nemojte da me zajebavate za male pare. Pa to je ogroman čovek.
Vodite te nesrećnike nek se ispavaju.
Dobro, jeste li vi sasvim sigurni da ni jedan od njih nije naš čovek?
Ma, kakvi, šta ti je, molim te?
Oni nisu u stanju ni muvu da zadave.
Dajte pet velikih!
Gospodo milicioneri, ja se nikad ne odvajam od svoje korpe s karanfilima.
Kako će me gospođa prepoznati bez moje korpe?
Tišina! Ćuti, budalo! - Molim lepo. Hvala.
Šta vam je? Zašto klimate glavom? - Tajni znak, bane.
Tajni znak? Izvedi ga!
Konačno ga imamo.
Šta vam je? Ja sam samo bez korpe. - Ma ne njega.
Ne, to je Pera cvećar. Pa njega bi trebalo da poznajete. Ma ne njega.
Eto vidite, gospođa me je prepoznala. Ona voli karanfile.
Pa zašto ste onda klimali glavom, drugarice Mojsilović? - Pa zbog onog ćelavog gore.
On je sigurno ubica. Grozan je. - Prepoznajete ga?
Pa prepoznajem ga naravno, nisam ćorava. On je ubica! On je davitelj!
Ako treba, potpisaću.
Jovanoviću, oduzmite drugarici 50.000 starih dinara.
Markoviću, obucite uniformu.
Niko te večeri nije bio tako tužan i usamljen kao inspektor Ognjen Strahinjić.
Svi pokušaji da utvrdi neku vezu u lancu ubistava
i da nađe bar neki zajednički motiv koji bi ukazivao na potencijalnog ubicu,
završili su sa neuspehom.
Pritisak javnosti bio je sve veći.
Sve češće je inspektor primećivao podsmešljive poglede svojih mladih saradnika.
Znao je da se šuška kako je već vreme da ode u penziju.
Zato je ovo bila njegova poslednja šansa da povrati svoj poljuljani ugled.
Zdravo dragi slušaoci, ponovo ste sa nama na našim frekventnim talasima.
A večeras je sa nama i Spiridon Kopicl, pevač kontraverznih Simbola.
Ovih dana se oko njihove pesme Beogradski davitelj, diglo dosta prašine,
rekla bih mnogo više zbog bizarnog teksta, a manje zbog muzike.
Da pitamo Spiridona šta će se dešavati na sledećem koncertu Simbola u Pivari?
Da li će se devojke osećati bezbedno u toj ženomrzačkoj horor atmosferi,
i zašto je koncert zakazan za petak i trinaesti?
Davitelj će biti sigurno na koncertu,
to svima poručujem, jer to je njegova pesma, na neki način.
Šta ti imaš protiv devojaka?
I zašto ti je davitelj toliko simpatičan da si mu čak posvetio jednu pesmu?
Da li si možda pokušao i sam nekog da zadaviš? - Ne.
Nisam imao prilike. Nikako da im dodirnem vrat.
Neće da zatvore oči. - Pa onda da ti pružimo priliku.
Evo, ja se ne bojim muškaraca, probaj da dodirneš moj vrat.
Zatvoriću i oči.
Dragi slušaoci, sada ćete prisustvovati ekskluzivnom prenosu jednog davljenja.
Kako se osećaš? Da li želiš da me daviš? - Da.
Da!
Gde ćeš? Ko ti dade dozvolu, idiote!
Daj slušalicu, da zovem miliciju! - Ja sam milicija!
Imaš poziv!
I nije ti baš neki fazon.
Da? Rokolada, slušamo vas.
Govori inspektor Ognjen Strahinjić. Šta radite vi tamo na Rokoladi?
Šta mislite da vam je dužnost, a?
U emisiji koju sluša tolika omladina, vi propagirate tu besmislenu pesmu,
koja afirmiše zločin. Vi ste jedna gomila manijaka koje ću ja...
Ovo je najneverovatniji događaj u mom životu.
Ti stvarno nisi čitav.
Pusti odjavu. - Pa čekaj, da ti objasnim.
Ne zvao se ja Ognjen Strahinjić ako dozvolim da se taj koncert održi!
Koncert? Što da ne?
Halo! Hitno mi skupi 20 žena agenata! Da!
Pritisnut nagomilanim i činilo mu se nerazrešivim problemima,
Spiridon je lutao gradom.
Incident u Rokoladi podstakao je lavinu pitanja koja su tražila odgovor.
Opsednut s daviteljem, napeto iščekujući koncert
Spiridon se pitao:
Ko sam ja? Odakle sam? Kuda idem?
Šta me to tako neobjašnjivo vezuje sa tim čovekom koji davi žene?
Ponekad mi se čini da sam samo instrument u rukama nepoznate sile.
Ponekad pomislim da sam ja on. Ja sam Spiridon Kopicl!
Ja sam sasvim običan mladić! Ja sam normalan! Ja sam zaljubljen.
Devojke, očekuje nas težak posao.
U ovom gradu manijaci niču kao pečurke posle kiše.
Moja pretpostavka je da će ovaj koncert na njih delovati
kao lepak na muve.
Rodoljube, jel si to ti?
Druže inspektore, nismo uspeli da nađemo 20 žena, pa sam se ja stavio na raspolaganje.
Nije loše, nije loše.
Najzad i neke koristi od tih tvojih filmskih ideja. Samo pazi.
Manijaci su ludi, ali nisu budale.
Nije dovoljno samo da se prerušiš u žensko, ti se moraš i osećati kao žena.
Razumem! - Slabo si razumeo. Ti u potpunosti moraš da uđeš u ženski lik,
da poprimiš žensku psihu, moraš stalno da ponavljaš u sebi:
Ja sam žensko. Ja sam žensko. Ja sam žensko. Ja sam žensko.
Ja sam žensko.
Ja sam žensko. Ja sam žensko.
Ja sam žensko.
PETAK I 13TI
*ova devojka je najlepša, *ova devojka na koju stalno mislim
*ova devojka je jedina, *koju volim
*jednom sretneš takvu devojku
*nemoj propustiti priliku
*dodirni je po ramenu *i reci joj tad
*bejbi, bejbi, zatvori oči sada
*bejbi, bejbi, zatvori svoje oči
*bejbi, bejbi, zatvori oči sada *sledi poljubac
*celi život nju je tražio
*celi život nju je čekao
*sad joj steže ruke oko vrata *i šapuće joj
*bejbi, bejbi, zatvori oči sada
*bejbi, bejbi, zatvori svoje oči
*bejbi, bejbi, zatvori oči sada *sledi poljubac
Šta ti je? Šta radiš to?
Šta si se ukipio? Muvaj se, igraj, drmaj. - Razumem.
Ti si žensko!
*njeno telo sada mirno je
*njene usne više ništa neće reći
*on je drži svu u rukama, *sva je njegova
*hiljadama dugih godina
*tražili su jedno drugo stalno
*on joj život sada uzima *da bude njegova
Bejbi, bejbi du ju von a dens?
Zajebi, frajeru. Ja uvek igram sama.
Pazi malo, visoka! - Ej, mala, budi dobra.
Beži bre, šejkeru!
Sveži crveni karanfili za devojčicu? - Serem ti se na karanfile!
Raštrkajte se po ulicama i glumite usamljene devojke, jasno?
Ajde! Razlaz!
*bejbi, bejbi zatvori oči sada *sledi poljubac
A svi su večeras bili tako ljubazni. Svi su kupovali karanfile osim vas.
Moj poslednji karanfil ovako da završi.
*sve je gotovo *sve je gotovo
Ovaj dečko nije normalan.
Bravo! Bravo!
Bis!
Spavajte mirno, i sanjajte Simbole i beogradskog davitelja.
Bravo!
MLADI KOPICL MOŽDA UBICA?
Prijem, Golubica 12. Prijem.
Jesi li na poziciji? - Prema dogovoru, druže inspektore.
Pazi kako se ponašaš. Nikad ne znaš kada te neko posmatra.
Ne potcenjuj ni jednog prolaznika. Svaki može biti potencijalni ubica i pamet u glavu!
Razumem.
Golubica!
E, a gde idete? Jel ima neka žurka?
Jel ti se nešto gurka?
Hoćeš malo piva? - Zašto da ne?
Rekla sam ti da to ne volim. - Murija!
Prijem, Golubica 12. - Jel ima nešto novo?
Nema ništa. Samo dva kretena, samo što me nisu silovala.
Odlično, samo tako nastavi.
Ti si za sada jedini koji je privukao pažnju muškog pola, ostale golubice nemaju novosti.
Nastavi dalje. Stalno ponavljaj:
Ja sam žensko. Ja sam žensko, razumeš?
Ja žensko. Ja žensko.
Ja sam muško.
Ja sam muško!
Mama!
Golubica 12, potvrdi prijem. Golubice, javi se.
Rodoljube! Rodoljube, šta je s tobom? Javi se!
Golubice 12, javi se! Golubice 12, prijem!
Brzo na punkt dvanaest. Svim golubicama!
Jastreb je napao golubicu 12. Pravac njeno gnezdo, hitno!
Šta je ovo večeras? Šta se događa, kao da su svi poludeli.
Sigurno je davitelj opet u akciji. - Jao, Špiro, prestani da me daviš sa tom pričom.
Sasvim je neukusna. Priznam, muzika ti je dobra.
Ali imidž ti je totalno idiotski. - Koji imidž?
Pa jel ti misliš da je ono na radiju bilo zezanje?
Ti i ja smo bili u parapsihološkom kontaktu sa daviteljem.
Ej, ti me samo gnjaviš. Ajde, idi kući pa davi svoga tatu s tim pubertetskim ludilom. Ćao!
Pogledaj sutra u novine,
pa ćeš videti šta je pubertetsko ludilo.
Drž ga desni, Milojka!
Polako, Žorž, polako. Doneo ti je Ogi girica.
Evo, girica za Žokija.
Dobro se najedi. Možda nam je ovo poslednja večera.
Pogibija Rodoljuba Jovanovića
predstavljala je najteži udarac u karijeri inspektora Ognjena Strahinjića.
Cela njegova koncepcija istrage srušila se kao kula od karata.
U svesti su mu odzvanjale reči njegovog najbližeg saradnika:
Druže Strahinjiću, kako ne uviđate da se radi o masovnom ubici, psihopati?
Svi elementi govore u prilog tome.
Sve njegove žrtve su ženskog pola. Sve su nosile pantalone.
Ni na jednoj od njih nema tragova polnog opštenja.
A sve su zagušene stiskom prstiju snažnog čoveka, bez ikakvog pomagala.
Pa šta?
Ako uhvatimo tog manijaka, možemo ući u istoriju svetske kriminalistike.
Osećaj krivice zbog Rodoljubove smrti
razdirao je inspektora Strahinjića.
Činilo mu se da život nema više nikakvog smisla.
Razočaran, potresen i utučen, odlučio se na samoubistvo.
Doviđenja, Žorž.
Možda postoji neki drugi, bolji, lepši svet,
u kojem ćemo se ponovo sresti.
MAČAK ŽORŽ Ne čini to Ogi, ti si potreban ovom društvu.
Ko će osvetiti Rodoljuba? Davitelju se mora stati na put.
A to možeš samo ti!
U pravu si, Žorže.
Tako bi govorio i Rodoljub. Ako sam ga izneverio dok je bio živ,
neću sada, kada je mrtav.
Pametni moj Žorž.
Od večeras počinje novi život Ognjena Strahinjića.
Kao i obično, Pera Mitić se ni ovoga puta nije sećao prethodnih događaja.
Petak i trinaesti za njega kao da nije postojao.
Po mestu na kojem se probudio jedino je shvatio da je ponovo nešto zabrljao
i da ga očekuju majčine grdnje.
Gospode bože! Sofijice, stoput sam te molio da ne ideš naga po kući.
Izvini, tata.
Halo! Halo! - Samo sam htela da ti preporučim da pogledaš
moj prilog o vašem koncertu u večerašnjem Mozaiku kulture.
Možda će ti pomoći da rešiš neke svoje probleme.
I da... - Halo?
Ne moraš da kupuješ današnje novine, nema ništa o davitelju.
Ćao!
Halo?
kyrie eleison
eleison
kyrie eleison
eleison
kyrie eleison
Pumpaj! - Mamice, samo malo, da vidim ovog pevača. Jako volim ovu pesmu.
Pumpaj kad ti kažem!
kyrie eleison
Mamice, malo tiše, ne mogu da čujem svoju omiljenu pesmu.
Bolje slušaj pesmu božju, barabo!
kyrie eleison
Mamice, tiše molim te! Mama!
*bejbi, bejbi zatvori oči sada
*bejbi, bejbi zatvori svoje oči
*bejbi, bejbi zatvori oči sada
*sledi poljubac
Beogradski šminkeri su nam ponudili svoj novi fazon.
Još od Sex Pistolsa i pokojnog Sid Viciousa, zlo je postalo popularan trend.
Kao i obično, sa zakašnjenjem naši pseudo avangardni rokeri
nude nam svoje verzije tuđih ideja.
Posle naci punka i srpskih šajkača, nadobudni lider Visa Simboli, Spiridon Kopicl
nudi super novitet, davljenje žena.
To što jedan pravi manijak trenutno ugrožava život Beograđanki,
samo zabavlja Simbole dajući pikantan ukus njihovom morbidnom imidžu.
Šta Spiridon Kopicl ima protiv žena?
Žene su lepe.
Da čujemo ovo tečno izlaganje još jednom.
Nažalost, naša publika naseda ovakvim bizarnim idejama
kojima Kopicl i njemu slični prikrivaju sopstvenu stvaralačku nemoć.
Pivara je i ovog puta bila dobro posećena,
svi su se sjajno zabavljali, verovatno ne razmišljajući o konotacijama.
Devojke su kupovale crvene karanfile, kao da prisustvuju 8. martu, a ne sopstvenom opelu.
Uostalom, pogledajmo šta su naše kamere zabeležile na ovom koncertu.
Pa to sam ja. To sam ja!
Mama, to sam ja!
Mamice, setio sem se. Bio sam na koncertu, sve sam karanfile prodao.
Pogledaj, mama! Eno me na koncertu. To sam ja!
*bejbi, bejbi zatvori oči sada
*bejbi, bejbi zatvori svoje oči
*bejbi, bejbi zatvori oči sada
*sledi poljubac
Mama, strašno me boli glava.
Mamice, boli me glava, sviraj mi nešto.
Sviraj mi mama, molim te. Mene jako boli glava. Evo, ja ću da pumpam.
Pevaj, mama, pevaj.
Otpevaj mi mama nešto. Ti imaš lep glas.
Perice, sine, ti si bolestan.
Ja sam bolestan, mene boli glava.
Ja sam bolestan, jako.
Špiro, donela sam malo sutlijaša.
Zaboga, Špirice, dokle ćete da se igrate sa tom groznom lutkom?
Sigurna sam da bi mnoge devojke želele da budu na njenom mestu.
Rekao sam vam sto puta da ne ulazite u moju sobu bez kucanja,
Videćete vi svi ko je Spiridon Kopicl.
Pokazaću ja vama ko je nemoćan.
Rastrgan protivrečnim osećanjima, isprovociran Sofijinom reportažom,
Spiridon se nalazi na rubu očajanja.
Oseća da mora nešto da učini, ali ne zna šta.
Kao u nekom transu odlučuje da se direktno umeša u tok zbivanja.
Uzima makaze i počinje da iseca slova iz novina.
U početku je izgledalo kao da želi da sastavi anonimno ljubavno pismo,
ali pismo započeto voditeljici Rokolade,
pretvorilo se u pismo inspektoru Ognjenu Strahinjiću.
Sledeću davim u petak. Davitelj.
Konačno imamo nešto opipljivo u rukama.
Ubica se obezobrazio, osmelio,
a samim tim postaće i nepažljiviji.
Imamo, tri dana da se pripremimo.
Ovoga puta ne sme biti kiksa.
Ja mislim da ovo pismo nema nikakve veze sa našim slučajem. Poslala ga je neka budala.
Mitrović! Mitroviću, vi još niste preuzeli ovaj slučaj.
Mislite da ja ne znam da mi radite o glavi, a?
Ali ovu akciju mi nećete minirati!
Davitelj je prošlog petka napao u petak.
Nema nikakvog razloga da to i ovog puta to ne ponovi, s obzirom da je
već tako i najavio. Zato ste do sutra ujutro svi slobodni.
Ispavajte se dobro, i pripremite za naporan rad koji nas očekuje.
A šta ako je davitelj hteo pismom samo da nas zavara?
Mitroviću, ne podmećite mi klipove u točkove
i ostavite me da na miru razradim plan akcije.
Ako sam vam dao slobodno, to ne znači da ja neću ostati budan.
A sada, razlaz!
Nemam zašta da se uhvatim. Taj čovek ubija bez ikakve veze.
U ovom gradu hiljade žena nosi pantalone.
Kako da ga samo predvidim?
Koja od njih će biti sledeća žrtva?
Slušamo izvanrednog Džoni Štulića i njegov hit Odlazak u noć.
Dragi slušaoci, Rokolada vas poziva da nam saopštite svoje želje.
Naš telefon i dalje je 656-353.
A sada, samo Džoni Štulić i O, moj bože, kako grozan film.
Imaš telefon.
Da? Rokolada, izvolite.
Šta vi imate protiv mojih karanfila? - Molim?
O čemu vi govorite?
Znate vi o čemu ja govorim. Snimali ste me za televiziju.
Kritikovali ste moje karanfile. To nije lepo.
Ja ne volim devojke koje mrze karanfile.
Ja zaista ne volim karanfile, ali molim vas, utišajte radio, imamo jake smetnje.
Nisu to smetnje, to ja jedem krempite.
Znate, pored karanfila ja jako volim jesti krempite.
A voleo bih da čujem i moju omiljenu kompoziciju Beogradski davitelj.
Rokolada ispunjava želje samo onim slušaocima koji se predstave.
Nije lepo od vas što ste ih kritikovali na televiziji.
Ja znam da vi to zbog karijere, ali to baš nije bilo pametno.
Molim vas, predstavite se. - E, baš neću.
Dragi slušaoci, ne znam šta vi mislite,
ali meni ovo liči na još jednu od neinventivnih šala Spiridona Kopicla.
Ali pošto on toliko voli svoje kompozicije, Rokolada će mu ispuniti želju.
Poslednji put u Rokoladi, Beogradski davitelj.
Druže inspektore.
Dole je jedna ubijena devojka. - Šta hoće?
Kolega je hteo da kaže da je mrtva.
Kakve to veze ima sa mnom?
Pa, u pitanju je još jedna žrtva davitelja, druže inspektore.
Nije istina? Šta vi znate? Svi hoćete da budete inspektori.
To nije istina! To nije istina!
Ne može to tako! Davitelj me ne bi lagao!
Davitelj me ne bi lagao. Davitelj me ne bi lagao.
Evo!
Samo ga treba pustiti neka isprazni agresiju.
Sva ta silna ubistva, onda kontradiktorne hipoteze,
fiks ideja o tamo nekakvom davitelju,
sve je to kod našeg Strahinjića prepotenciralo unutrašnju tenziju.
Njemu je potreban ventil. To je vrlo jednostavno.
Kako li će se tek ponašati kad sazna da su mu oduzeli slučaj?
Taman posla. Taman posla. U ovom trenutku, on to nipošto ne sme saznati. Nipošto.
Njegovo stanje je sada na granici normale. Nego kad izađe, biće miran kao bubica.
Meni su potrebni panteri, a ne bubice.
E, pa, on sigurno više nije u stanju da vodi taj slučaj.
Ali je za njega veoma važno da misli da ga i dalje vodi.
To je od vitalnog značaj za njegov oporavak.
Bogamu, Dobrice, kako to da izvedem? Nismo mi pozorišna trupa pa da glumimo pred njim.
Pa, ne znam. Sve zavisi od toga koliko vam je stalo do njegovog oporavka.
Samo pazite. Još jedan ovakav teži udarac, taj čovek će definitivno završiti ovde.
Izvolite, sedite. Sedite. Odmorite. - Mogu da idem? - Slobodno.
Đus, za osveženje? - Hvala lepo, veoma ste ljubazni.
Izvolite.
Pa ovaj đus je izvanredan, gde ste ga kupili?
Ognjene? - Da, Gana, izvoli? - Ognjene, kako se osećaš?
Izvanredno. Izvanredno! Kao panter koji je spreman za skok.
Večeras ćemo ga imati, druže Gana. Budite uvereni.
Eto, malopre sam razmišljao o tome i nisam naišao ni na jedan kiks u čitavom planu.
Ja se izvinjavam, čeka me puno posla.
Ako nemate ništa protiv, ja se ovde više ne bi zadržavao.
Izvinite. - Samo ti idi za svojim poslom. Moj šofer će te odbaciti.
Isprati inspektora, dok ja telefoniram.
Prati onog na rolšuama.
TELEFON
MLADI KOPICL UBICA
A što si se na mene nakačio idiote? Idi mami, pa dahći!
Ti, ovaj ovaj tip zove već peti put danas.
Tako je kad hoćeš da budeš ti-vi star. - Nemoj još ti da me daviš.
Bejbi, bejbi, zatvori oči.
13:05 DAVITELJ TRAŽI ŽRTVU
Čiko, čiko, prosulo vam se cveće. - Ništa, ništa.
A, jesi li ti bata ili seka? - Ja sam seka. Ja se zovem Sofija.
Zašto onda nosiš pantalone? - Zato što volim.
To nije lepo. Devojčice treba da nose haljinice i da vole cveće.
Evo! Evo, poklanjam ti jedan karanfil.
Ja ne volim karanfile.
Ti si jedna nevaljala devojčica. - Sofija! Sofija!
Sofija! Gde si? Šta radiš tu? - Tata, pobegla mi je lopta.
Moraš biti dobra, Sofija.
Sofija, Sofija. To ime je odzvanjalo u glavi Pere Mitića.
Nikako nije mogao da se seti zašto mu je ono važno.
A onda se setio da postoji jedna druga Sofija.
Sofijice! - Šta? Da.
Sofija, telefon za tebe. - Au, sigurno opet onaj davež. Kaži da sam odselila.
Halo? Halo? Sofija više ne stanuje ovde. Ona se odselila.
Halo, druže Gane? Đoko ovde.
Ma ceo dan sam s njim, prati nekog klinca, ne znam šta da radim.
Odlično, odlično, odlično.
Samo neka ga prati i dalje, dabome. Što duže, to bolje.
I nemoj da mi ga dovodiš ovamo, ako ne moraš.
Dobro. I nek se zamajava do ujutro, ako hoće.
Ajde, ćao.
Vidite, druže Gane. Kao što sam i tvrdio.
Otisci sa viljuške u poslastičarnici odgovaraju
otiscima nađenim na tašni jedne od zagušenih devojaka.
Jasno je da je ubica isti čovek. Takođe je jasno da pismo s tim nema nikakve veze.
Niti su prva četiri prva zagušenja najavljena,
niti se zagušenje u poslastičarnici poklapa sa najavom u pismu.
Očigledno je to pismo poslao neki šarlatan. - Da, i potpuno sludeo sirotog Ognjena.
Tvrdim vam da je to pismo potpuna besmislica i da od ubistva večeras nema ništa.
Ej, stani! Šta radiš? - Slab si ti za mene, mališa.
Stani! Stani!
Vi mislite da sam ja lud?
Vi još ne znate ko je Ognjen Strahinjić!
KRZNAR OBUĆAR
GRAVER PEČATI
KRZNAR ŠEŠIRDŽIJA
KROJAČ
Davitelj!
Mama!
Sofija. Sofija.
Špiro.
Ti si mi spasao život.
Ljubeći Spiridona usnama sa kojih se slivala Perina krv,
Sofija je shvatila da njena budućnost leži u Spiridonovom zagrljaju.
Nije ni slutila koliko je bila u pravu.
Eto ti tvoji karanfili. Jel vidiš šta si mi uradila?
Tebi su važniji karanfili nego moje zdravlje.
Kako ću da se oženim ovakav bez uva?
Koja će me devojka hteti ovakvog?
Mamice, pomozi mi da nađem novo uvo.
Moje uvo!
Našla si ga, mama. - Dragi gledaoci!
Uvo koje gledate, nekada je pripadalo davitelju, sada pripada nama.
Kažite nam, da li ste uspeli dobro da vidite napadača?
Ja mislim da je to ono, potpuno lud čovek. Opasan seksualni manijak.
Mama, zašto sam ja seksualni manijak?
Ko je kome odgrizao uvo? Ja njima ili oni meni?
Šta se smeješ? Šta je tu smešno?
Reci im da mi vrate moje uvo!
Prestani da se smeješ! Dosta mi je tebe i tvog televizora!
Sve ću da vas zatvorim u cisternu!
EPILOG
Posle raskošnog pravoslavnog venčanja kojem su u znak poštovanja prema Sofijinom ocu
prisustvovali i najviši crkveni veledostojnici,
Spiridon je preneo Sofiju preko praga.
Sofija, sva u ljubavnom zanosu nije slutila
da je ova noć strasti istovremeno i noć odluke.
Tajanstvena parapsihološka nit koja je povezivala sudbine Pere Mitića,
Spiridona i inspektora Strahinjića,
pretila je da se zaplete u nerazmrsivo klupko zločina.
Iste večeri, rehabilitovani inspektor Strahinjić,
zadovoljan proteklim događajima, saopštava svom mačku novosti.
Jao, kakav sam težak dan imao. Moj Žorž.
Niko neće da razume da mi kod nas
moramo razvijati vlastitu metodologiju.
Naši metodi moraju se razlikovati
od metoda drugih policija.
Ovo uvo će nas uvesti
u istoriju kriminalistike.
Moj Žorž, odvešće nas pravo do beogradskog davitelja.
Ne!
U trenutku kada je Žorž progutao njegovo uvo,
Pera Mitić je bolno jauknuo.
U snu mu se javio majčin lik.
Pero sine, ne brini ništa, tebi će tvoja majka da vrati uvo.
Sada odma idem kod onog zlog pevača da ga pitam, gde je uvo.
Pero sine, ne brini ništa.
Tebi će tvoja majka vratiti uvo.
Idem odmah kod onog zlog pevača, da ga pitam gde je uvo.
Prerušen u majčinu odeću, nakarminisan, s perikom na glavi,
Pera kreće u potragu za svojim uvom.
Spiridon je bio već na izmaku snaga kada se na prozoru njihove sobe pojavilo lice
Pere Mitića.
Umreću!
Spiridone!
Zadaviću te!
Zadaviću te, monstrume!
Nervno slomljen, inspektor Strahinjić nakon duže jurnjave
konačno uspeva da uhvati svog mačka i da ga zadavi.
Tog trenutka u Spiridonu se nešto prelomilo.
Umreću!
Pa umri već jednom! Jel ti vidiš šta ona radi Špiri.
Pusti decu, to im je prva bračna noć!
Ako je prva, ne mora biti i poslednja.
O, zar je Beograd morao postati poprište najmorbidnije,
a u isto vreme i najneverovatnije priče o zločinu osamdesetih?
Vrati mom sinu uvo!
U pomoć! Tata! Davitelj!
Otvori tata! - Samo se grizete!
Posle moj sin manijak! - Milicija! U pomoć!
Davitelj!
Vrati uvo, barabo!
Moj sin nije manijak.
Daj uvo!
Jao! Jao uvo!
Moj sin nije manijak, barabo.
Pokazaću ja tebi.
Pronaći ću te ja.
Vratićeš ti Pericino uvo.
Daj uvo!
U trenutku kada mu je Pera Mitić otkinuo uvo,
u Spiridonovoj svesti konačno su se iskristalisali akordi njegove prve simfonije,
koja će ga nekoliko godina kasnije učiniti slavnim kompozitorom.
Poznat kao čovek koji je Beograd spasao od davitelja,
Spiridon je živeo kao ugledni građanin i priznati umetnik.
Sofija Mačkić je proglašena poslednjom žrtvom Pere Mitića,
što je ona uistinu možda i bila.
Iznenadna smrt koja je Dobricu Kopicla snašla u bračnoj postelji,
ostavila je Spiridonu na brigu i staranje ucveljenu pomajku Nataliju.
Premijerno izvođenje njegove prve simfonije uz autorovo dirigovanje
prenosila je televizija, pa su ga mogli videti milioni gledalaca.
Jedini koji su nešto više mogli reći o nastanku Spiridonovog genijalnog dela
bili su zlosrećni inspektor Strahinjić...
Žorž! Žorž! Sad sam siguran.
Mladi Kopicl je davitelj.
I leš Perine majke, zaboravljen u cisterni
ispred zauvek ugašenog televizora.
Tako je to u životu.
Neki se davitelji rode pod srećnom zvezdom, a neki ne.
"preveo:" drdamjan www.titlovi.com
SVI DOGAĐAJI I LIČNOSTI U OVOM FILMU SU IZMIŠLJENI PA JE
SVAKA SLIČNOST SA STVARNOŠĆU POTPUNO SLUČAJNA
DAVITELJ PROTIV DAVITELJA
AUTORI I EKIPA OVOG FILMA POSVEĆJU SVOJ RAD
USPOMENI NA BOŠKA SAVIĆA
Preuzeto sa www.titlovi.com